Чи допомогли Україні малі альянси у боротьбі з Путіним
Повномасштабна війна з РФ стала стрес-тестом для малих альянсів.
Хтось одразу затаврував їх як рудимент на тлі того, що членство у ЄС та НАТО стало ключовою і, певною мірою, навіть досяжною метою. Хтось, навпаки, впевнився у тому, що саме малі альянси стануть трампліном України на шляху до більших інтеграційних утворень.
Істина, як завжди, була посередині. Якісь альянси довели свою стабільність і продемонстрували ефективність, а інші натомість стагнують.
Про все це – у статті експерта Ради зовнішньої політики "Українська призма" Сергія Герасимчука Перевірка боєм: чи виправдала себе стратегія України зі створення малих альянсів.
Найбільш ефективним форматом виявився "Люблінський трикутник": Україна, Польща та Литва. І цьому є декілька причин.
По-перше, "трикутник" ґрунтується на давніх історичних зв’язках між країнами регіону.
По-друге, в його основі – безпекова і парламентська співпраця, яка налагоджувалась роками.
По-третє, усі три країни "трикутника" мають дуже схожі уявлення про безпекову співпрацю та солідарність.
Згідно з опитуванням, яке "Українська призма" спільно з представництвом Фонду імені Фрідріха Еберта в Україні провела у жовтні минулого року, українці серед держав регіону найліпше ставляться до поляків (91% – дуже або здебільшого позитивно), та литовців і латишів (79% – дуже або здебільшого позитивно).
Таке ставлення взаємне.
Крім цього, країни "Люблінського трикутника" мають спільне бачення стосовно необхідності засудження Росії за її злочини в Україні.
На цьому тлі природними є результати самітів "трикутника".
Парадоксальна ситуація складається із "трикутником" Україна – Польща – Велика Британія.
Держави-учасниці цього формату надають Україні найбільші обсяги допомоги, рівень політичних контактів найвищого рівня є стабільно високим, Лондон та Варшава є адвокатами суворого санкційного режиму.
Понад те, згідно з опитуванням, організованим "Українською призмою" у партнерстві з представництвом Фонду імені Фрідріха Еберта в Україні, 25% українців обізнані щодо цього формату співпраці.
Це при тому, що для експертів лишається загадкою, з якими саме аспектами співпраці обізнаний загал, бо у тристоронньому форматі її фактично не існує.
Лідери України, Польщі та Великої Британії не зустрічалися разом навіть на полях інших міжнародних організацій.
З форматом "Асоційованого тріо" України, Молдови та Грузії, який ще у 2021 році був сповнений потенціалу, а після 24 лютого 2022 року пішов у "круте піке", усе дуже сумно.
Чи не єдиним випадком прояву солідарності у форматі "тріо" стало те, що Грузія та Молдова слідом за Україною подали заявки на членство у Європейському Союзі.
Як бачимо, різні малі альянси продемонстрували різні рівні життєздатності. Тож таврувати їх як рудименти зарано.
Докладніше – у матеріалі Сергія Герасимчука Перевірка боєм: чи виправдала себе стратегія України зі створення малих альянсів.