Чому санкції проти російських олігархів можуть стати неефективними і як реагувати Україні
Російські олігархи знайшли шпарину для обходження європейських санкцій.
Наразі відомо про 1572 фізичні та 244 юридичні особи, щодо яких ЄС були застосовані санкції, які стосуються не тільки заморожування активів, а й обмежень, що охоплюють торгівлю, фінанси, технології, інвестиції тощо.
І ці підсанкційні особи використовують юридичну можливість скасувати або обмежити дію санкцій – звертаються з позовом до Суду ЄС.
До цього часу відмов Суду ЄС у скасуванні санкцій більше, ніж задоволення таких вимог.
Однак це не означає, що в подальшому ця практика не може змінитися, попереджають представники Центру Дністрянського Софія Косаревич та Іван Городиський у статті Втеча від санкцій: як рішення Суду ЄС виводять з-під обмежень російських олігархів та їхніх родичів.
Наразі тенденція практик Суду ЄС є такою, що цей орган скасовує санкції у першу чергу родичам російських підсанкційних осіб: у чотирьох із п’яти позитивних рішень станом на цей час йшлося саме про це.
Однак, окрім родичів, уже є факти зняття санкцій і з власне олігархів, і вони є значно небезпечнішими.
У вересні цього року Суд ЄС вперше виніс рішення про скасування санкцій на користь колишнього генерального директора інтернет-магазину Ozon.ru Александра Шульгіна. Підставами для накладення санкцій були впливовість Шульгіна в російському бізнесі (він також був екскерівником "Яндексу") та його участь у зустрічі з Путіним 24 лютого 2022 року.
На момент накладення санкцій Шульгін уже пішов з Ozon, і Суд врахував цей факт, а його присутність на зустрічі 24 лютого 2022 року в Кремлі сама по собі не виправдовує його включення до санкційного списку.
Чим це загрожує і що можна зробити?
Найперше слід застерегти: ці рішення наразі є поодинокими. В абсолютній більшості випадків Суд ЄС відхиляє позови про скасування санкцій.
Логіка Суду свідчить, що персональні санкції не є залізобетонною стіною і в подальшому кількість таких рішень може зрости.
Фактично, вони надсилають підсанкційним росіянам чіткий меседж – розрив бізнесових зв’язків із російським істеблішментом є достатнім для того, щоб вийти з-під санкцій ЄС.
Іншим тривожним дзвіночком є неврахування факту зустрічі з Путіним у вечір того ж дня, коли розпочалася повномасштабна агресія.
Фактично такий підхід підриває ідею співпричетності російського олігархату та великого бізнесу до агресії проти України і привідкриває вікно можливостей для виходу з-під санкцій.
Це показує, що у ЄС не розуміють взаємозв’язку між побутом і достатком членів родин і злочинами, до яких причетні олігархи РФ, а також як всередині побудована олігархічна і бізнесова система в РФ, де формальні посади і навіть факт розлучення можуть мати мало значення.
Суд ЄС є незалежним органом, тому політичний чи інший тиск на нього може мати негативний ефект для України.
Але ці рішення мають призвести до активізації роботи українських дипломатів із Радою Європейського Союзу в частині, по-перше, продовження персонального санкційного тиску проти російських олігархів та членів їхніх сімей, звісно, за умови додаткового обґрунтування.
В іншому випадку санкції, з-під яких можна вийти, продемонструвавши формальну нелояльність Кремлю, при цьому акцептовану на Красній площі, стануть не просто не смертельним, а достатньо комфортним обмеженням у час, коли мільйони українців щодня перебувають під неймовірним моральним і воєнним тиском.
Більше деталей – у матеріалі Софії Косаревич та Івана Городиського Втеча від санкцій: як рішення Суду ЄС виводять з-під обмежень російських олігархів та їхніх родичів.